Velkommen til Mount Waverley Reneste By 1972
LAMINGTON ALLÉ
AUSTRALIEN 1976
Mary Dinkles øjne havde samme farve som mudrede vandpytter.
Hendes modermærke var bæfarvet.
Det var lørdag eftermiddag, og hun kedede sig.
Hun ville ønske, hun havde en ven, som ville ride på hende.
Hendes humørring fra cornflakespakken var grå.
Ifølge skemaet betød det -
- at hun var enten tænksom, bevidstløst ambitiøs eller sulten.
Hendes eneste venner var Nobletterne fra hendes yndlingstegnefilm.
Det var ikke dem, man købte -
- men efterligninger, som hun lavede af skaller -
- eukalyptusfrugter, pomponer og kyllingeben fra fredagens takeaway.
Hun lavede selv sit legetøj, og det bedste var 'krympninger' -
- pomfritpakker, hun havde krympet i ovnen.
Marys far, Noel Norman Dinkle, arbejdede på en fabrik -
- hvor han satte snore i teposer.
I klassens time fortalte hun -
- at han kunne få alle de gratis teposer, han ville have.
Hendes yndlingstepose var Earl Grey.
Hun elskede at sige 'Earl Grey'
Hun drømte om at blive gift med jarlen af Grey en dag.
De skulle bo på et slot i Skotland med ni børn, to ænder -
- og en hund ved navn Kevin.
Noels hobby var at sidde ude i skuret og drikke Baileys -
- og udstoppe fugle, han havde fundet langs motorvejen.
Mary ville ønske, at han var mindre sammen med sine døde venner.
Hun ville også ønske, at hun havde nogle søskende.
Hendes mor havde sagt, at hun var et uheld.
Hvordan kunne nogen være et uheld?
Bedstefar Ralph havde fortalt, at små børn var lavet med vilje -
- og blev fundet af fædre på bunden af deres ølglas.
Bedstefar Ralph havde lugtet af løg-pickles.
Han havde været medlem af Frankstons Isbrydere i 51 år.
De badede om vinteren for at føle sig i live.
Bedstefar Ralph fortalte, at det gav hans brystvorter rejsning.
Han var død året før, 74 år gammel -
- og han bedste ven Ken havde læst et digt op til hans ære.
Født i en lade i bakkerne nær Darwin -
- levede Ralph ganske længe, men døde af forkalkning.
Mary savnede ham og undrede sig over -
- hvorfor han havde spist kalk.
Der var meget, der undrede Mary. Især hendes mor -
- Vera Lorraine Dinkle.
Mary syntes, at Vera virkede noget dinglevorn.
Vera kunne godt lide at følge med i cricket, mens hun bagte.
Hovedingrediensen var altid sherry.
Hun fortalte Mary, at det var te for voksne -
- som skulle prøvesmages tit og ofte.
Mary syntes, hun prøvesmagte sherryen... alt for meget.
Mary forstod heller ikke, hvorfor Vera altid lånte ting.
Dagen før lånte hun fiskepinde fra hylden i supermarkedet.
Hun sagde, hun puttede ting op under kjolen for at spare plasticposer.
Vera var så sandelig en kompliceret størrelse.
Mary opgav drømmerierne og lukkede sin hanekylling ind fra regnen.
Hendes far havde fundet den i vejkanten -
- da den var faldet ud af en slagteri-vogn.
Hun kaldte ham Ethel.
Nu skulle hun se Nobletterne, som hun elskede over alt på jorden -
- fordi de var brune, boede i en tepotte og havde masser af venner.
Intet var bedre, tænkte hun ved sig selv -
- end lugten af våd hanekylling, regnens trommen på taget -
- og smagen af sød kondenseret mælk direkte fra dåsen -
- mens man så sin yndlingstegnefilm.
PÅ SAMME TID I NEW YORK
Velkommen til New York Empire State
KRAM 50 CENTS
På samme tid sad Max Horowitz også og så Nobletterne.
Max' lille fjernsyn havde billede, men ingen lyd.
Det store fjernsyn havde lyd, men intet billede.
Han var 44 år og holdt af Nobletterne -
- fordi de levede i et afgrænset og velordnet samfund -
- i ubrydelig ensformighed.
Og også fordi de havde masser af venner.
Max havde svært ved at sove -
- og havde set fjernsyn og fanget fiskefoder hele aftenen.
Han tænkte ved sig selv, at det var den sjette flue den aften.
Skulle han gå i seng og tælle får eller tage en chokoladehotdog til?
Han besluttede at prøve begge dele.
Men det virkede ikke.
Det var seks timer og tolv minutter, siden Henrik den 8. døde.
Og Henriks død havde lavet uorden i Max' liv.
Det var blevet asymmetrisk, og han måtte straks skaffe sig en ny fisk.
Næste dag ville han gå ned til dyrehandleren og få en ny Henrik.
Henrik den 9.
POSTKONTOR
Næste!
Det var indkøbsdag, og Mary ventede tålmodigt -
- mens hendes mor... lånte nogle kuverter.
For at få tiden til at gå talte hun de brune ting i lokalet.
Der var tape, elastikker -
- og en telefonbog med billedet af en dame i en brun sø -
- med ild i hånden.
Folk havde underlige navne i Amerika, tænkte Mary Daisy Dinkle.
Sjovt lydende folk som Rockefeller og Finkelstein.
Gad vide, hvordan de så ud? Hvor gamle de var?
Om de var gift, gik med briller eller havde fundet små børn i deres øl?
Måske fandt amerikanerne deres børn andre steder.
De drak meget cola, så måske fandt de dem i dåser?
Men nej, de kunne jo ikke komme gennem hullet.
Mary fik en god idé. Hun ville skrive til en af amerikanerne og spørge -
- hvor de små børn kom fra. Hun valgte en mr. M. Horowitz.
Mrs. Dinkle!
Anhold hende! Vera Dinkle, kom tilbage!
Kære mr. M. Horowitz.
Jeg hedder Mary Daisy Dinkle -
- og jeg er otte år, tre måneder og ni dage gammel.
Min yndlingsfarve er brun.
Min livret er sød kondenseret mælk tæt efterfulgt af chokolade.
Jeg har en hanekylling ved navn Ethel, som ser sådan her ud.
Han lægger ikke æg, men det skal nok komme.
Min mor kan lide smøger, cricket og sherry.
Og min far kan lide at lege med døde fugle ude i skuret.
Hvor kommer de små børn fra i Amerika?
Kommer de fra coladåser? I Australien finder man dem i ølglas.
Her er en tegning af mig.
Jeg kan ikke tegne ører, men jeg er god til tænder.
Det ville være skønt, hvis du skrev tilbage og ville være min ven.
Venlig hilsen Mary Daisy Dinkle.
P.s. Jeg håber, du kan lide den vedlagte chokoladebar.
Det er en 'Cherry Ripe'
Farvel, brev. Glem ikke at skrive.
Max hadede torsdage -
- hvor han havde møde i Anonyme Grovædere.
I aften havde han følt sig særligt utilpas -
- fordi han havde spist to chokoladehotdogs på vej derhen.
Man brød nemlig reglerne, hvis man spiste chokolade.
Marjorie Butterworths sideblikke gjorde ikke aftenen mere tålelig.
Max havde svært ved at forstå nonverbale signaler.
At flirte var ham lige så fremmed som at jogge.
De fleste mennesker virkede meget forvirrende på Max.
Snart ville hans aften blive endnu mere forvirrende og kryptisk.
Han læste Marys brev fire gange.
Og gjorde så som altid -
- når han stod over for noget nyt og stressende.
Nu var der igen rod i hans skrøbelige tilværelse.
Da han havde stirret ud af vinduet i 18 timer, besluttede han sig.
Kære Mary Daisy Dinkle.
Tak for brevet, som jeg åbnede og læste kl. 21.17 -
- efter mit møde i Anonyme Grovædere.
Jeg prøver at tabe mig -
- fordi min psykiater, doktor Bernard Hazelhof, siger -
- at en sund krop er lig med et sundt sind.
Han siger, at mit sind ikke er særlig sundt.
Din tegning er et interessant visuelt portræt af dig selv.
Jeg har aldrig mødt nogen fra Australien.
Jeg vil begynde med at besvare dine spørgsmål.
Desværre finder man ikke små børn i coladåser her i Amerika.
Jeg spurgte min mor, da jeg var fire, og hun sagde -
- at de kom fra æg, som blev lagt af rabbinere.
Hvis ikke du er jøde, bliver de lagt af katolske nonner.
Hvis du er ateist, bliver de lagt af ensomme prostituerede.
Nu ved du, hvor de små børn kommer fra i Amerika.
Jeg bor sammen med en fisk -
- og snegle, som jeg har opkaldt efter berømte videnskabsmænd.
En papegøje, som hedder mr. Kiks -
- og endelig en kat, som hedder Hal.
Hal er en forkortelse for halitosis, som betyder dårlig ånde.
Jeg fik ham, da nogle unger havde skudt hans øje ud med en luftpistol.
Har du en kænguru som kæledyr?
Da jeg blev født, efterlod min far min mor og mig i en kibbutz.
Mor skød sig med min onkels pistol, da jeg var seks år.
Kan du lide chokoladehotdogs? Jeg har fundet på opskriften -
- og kan sende den til dig.
Da jeg var ung, opfandt jeg en usynlig ven ved navn mr. Ravioli.
Min psykiater siger, jeg ikke behøver ham mere -
- så han sidder bare i et hjørne og læser.
I sidste uge samlede jeg 128 cigaretskod op.
Folk smider om sig med affald i New York.
Jeg fatter ikke, hvorfor folk bryder loven.
Skod er slemme, for de bliver skyllet ud i havet -
- hvor fiskene ryger dem og bliver nikotinafhængige.
Jeg laver bare sjov.
For selvfølgelig kan cigaretter ikke være tændte under vand.
Fisk har heller ikke lommer til lightere.
Jeg er 44 år gammel -
- og jeg har otte joggingdragter i samme farve og størrelse.
Jeg vejer 160 kilo.
Og jeg er lige så høj som et træ på 1,82 meter.
Velkommen til New York Lotto!
Jeg elsker at spille lotto og har satset på de samme numre i ni år.
Det er nummer 3, 5 -
- 6, 9, 11 og 12.
Er du en vinder eller en taber?
Jeg har haft mange forskellige job.
Det første var at indsamle poletter i undergrundsbanen.
Det næste job var på Yiddel's Gourmet Kosher-lager.
Jeg stod ved maskinen, der pakkede noodle kugels.
Jeg er jøde og troede engang på Gud, men jeg har læst mange bøger -
- som har bevist, at Gud kun er et foster af min fantasi.
Folk tror på Gud, fordi det besvarer komplicerede spørgsmål som -
- hvor kommer universet fra, kommer orm i Himlen...
...og hvorfor har gamle damer blåt hår?
Jeg er ateist, men går med kalot, fordi den holder hjernen varm.
Mit tredje job var i et firma, der trykkede logoer på nye produkter.
Jeg stod ved frisbee-trykmaskinen.
En frisbee er en rund plasticskive, som folk kaster til hinanden.
Den er som en boomerang, men den kommer ikke tilbage.
Mit fjerde job var, da jeg blev indkaldt som nævning.
Det gav ikke så meget, men jeg fik gratis småkager og kaffe.
Nævninge er gode borgere -
- som aldrig har myrdet nogen.
Jeg blev indstillet til en sag, hvor en mand dræbte alle sine venner -
- til sit eget surprise-fødselsdagsparty.
Desværre blev jeg ikke udvalgt, fordi jeg har været mentalt syg.
Har du prøvet hanggliding?
Mit femte job var som gadefejer.
Jeg skulle rydde op efter folk og behøvede ikke at tale med nogen.
Nogle gange legede jeg, at jeg var en intergalaktisk robot.
Det er 112...
Engang blev jeg anholdt og afhørt -
- men de lod mig gå igen, fordi jeg kun var til fare for mig selv.
Mit sjette job var i Den amerikanske hær.
I afdelingen for kontorartikler.
Jeg er god til tal og fik til opgave at finde ud af -
- hvor mange kuglepenne, de skulle bruge.
En dag blev jeg spurgt, om jeg havde radikale tilhørsforhold.
Jeg sagde, jeg havde været medlem af New Yorks Science Fiction-fanklub.
De sagde, det ikke talte, men afskedigede mig alligevel.
Heldigvis huskede jeg ikke at sige, at jeg havde været kommunist.
Har du været kommunist?
Og er du blevet angrebet af en krage eller en anden stor fugl?
Da jeg var ni, blev jeg angrebet af en krage på vej til skole.
FUGLESKADE-STUE
Jeg fik tre sting, så nu går jeg med hjelm om foråret.
Med påmalede øjne.
Folk griner af mig. Jeg ved ikke helt hvorfor.
Folk har det med at gøre mig forvirret -
- men jeg prøver ikke at lade det gå mig på.
New York er travl og larmende. Jeg boede gerne et fredeligere sted...
...som pa manen.
Jeg kan ikke lide mennesker i flok, skarpt lys, pludselige lyde -
- og stærke lugte. New York har det hele...
...især lugtene.
Jeg tager tit næse- og ørepropper på, når jeg går ud.
Så bliver jeg ikke urolig.
Jeg synes, mennesker er spændende, men jeg forstår dem ikke.
Jeg har dog valgt at forstå og stole på dig.
Du lader til at være lykkelig, og jeg tror, du lugter som en reje.
Jeg ved nemlig, at der er mange rejer i Australien.
Kan du hurtiglæse? Jeg har lært mig selv at læse to sider på en gang.
Et øjeæble per side.
Jeg må gå nu, selvom jeg ikke har fortalt om mit syvende job -
- på en kondomfabrik. Skriv snart igen.
Din amerikanske ven -
- Max Jerry Horowitz.
P.s. Jeg vedlægger et foto fra en fotoautomat.
P.p.s. Tak for Cherry Ripe-baren.
Godt, at du er lige så glad for chokolade som mig.
Jeg har aldrig smagt sød kondenseret mælk, men det gør jeg i denne uge.
P.p.p.s. Jeg har aldrig brugt kondom.
Geh gezunderheit.
Max håbede, Mary ville skrive igen.
Han havde altid ønsket sig en ven.
En ven, der ikke var usynlig, et kæledyr eller en gummifigur.
Han talte stjernerne -
- og spekulerede over, hvor mange dage, timer og minutter -
- det ville tage hans brev at nå til Australien.
NI DAGE, SEKS TIMER OG 47 MINUTTER SENERE
Vera var langt fra imponeret.
Slet ikke.
Den skøre kule skulle i hvert fald ikke være hendes datters penneven.
Verden var grim nok i forvejen.
Mary kom hjem fra skole om en time, så hun kunne lige nå lidt te -
- og cricket til at berolige nerverne og fjerne mindet om Max' brev -
- fra sin forsumpede hjerne.
NÆSTE DAG
Stop!
Vent! Hej, kammerater, har I plads til en ekstra sæk?
- Selvfølgelig, mrs. Dinkle. Hop op! - Den var god, Kevin.
Kom nu, Vera, der er andre sække, der skal afhentes.
Mary, fik vi alt affaldet med?
Ja!
- Vi ses, sviresøster! - Vor Herre til hest!
Selvom Max' brev lugtede af fiskehoveder og appelsinskræl -
- slubrede Mary hans ord i sig som suppe med spaghetti-bogstaver.
Hun havde ikke været så glad, siden bedstefar Ralph -
- fandt en mønt i hendes næse.
Hun skrev straks tilbage på slagterpapiret fra et par koteletter.
Kære Max, jeg er så glad for, at du skrevet tilbage.
Mine forældre kan vist ikke lide dig, så send brevene -
- til min nabo, Len Hislop.
Han bor Lamington Allé 26, Mount Waverley.
Han er gammel, og hans ben blev gumlet af under 2. verdenskrig -
- da nogle japanere holdt ham i bur over piratfisk.
Piratfisk er guldfisk med tænder.
Han er bange for at gå ud. Det er en sygdom, der hedder homofobi.
Han giver mig 50 cents om ugen for at hente post.
Jeg sparer sammen til et slot i Skotland og bryllup -
- med en jarl, der hedder Grey. Ser man Nobletterne i Amerika?
Jeg kan bedst lide Forfængelighedsnobletten.
Han vil være alles ven, selv drengenes.
Du skriver, at du ikke har nogen venner.
Det har jeg faktisk heller ikke.
I går tissede Bernie Clifford på min dåsekødssandwich -
- og kaldte mig for bæfjæs på grund af mit modermærke.
Bare jeg kunne tage det af som et plaster.
Og han grinede af mine klemmer. Ethel pillede min knapper af.
Mor kunne ikke træde nålen, fordi hun havde drukket -
- så hun brugte klemmer i stedet for.
Da jeg kom hjem, gemte jeg mig på mit hemmelige sted indtil aftensmaden.
De andre griner også af min frisure.
Far klipper mig, for mor siger, at frisører sælger håret til kineserne -
- som bruger det til madrasfyld.
Min lærer, mrs. Pendergast, siger, jeg skal smile noget mere.
Det fortalte jeg mor, og så malede hun et stort smil på mig.
Jeg tror ikke, at mrs. Pendergast kan lide mig mere.
Jeg må hellere gå nu, for mine tårer tværer ordene ud.
Din ven i Australien, Mary Daisy Dinkle.
P.s. Er du nogensinde blevet drillet?
Kan du hjælpe mig?
P.s.s. Jeg har aldrig prøvet at hangglide -
- eller været kommune-ist. Jeg vil gerne have en frisbee -
- og din opskrift på chokoladehotdogs.
P.s.s.s. Jeg sender dig noget australsk chokolade, en pompon -
- og et stykke Lamington-kage, som jeg skulle have haft til frokost.
"Er du nogensinde blevet drillet?"
Marys brev vakte minder -
- som Max havde begravet dybt nede i sine sko.
- Nu har vi ham! - Jødetamp!
Som sædvanlig håndterede han det på den eneste måde, han kendte til.
36 chokoladehotdogs senere -
- og efter kun to timers søvn -
- kom han sig over sammenbruddet -
- og fik pludselig en idé.
Kære Mary Daisy Dinkle.
Tak for brev, chokolade, Lamington-kage og pompon.
Chokoladen var mast, så jeg har blendet stumperne med mælk og is -
- og sidder nu og drikker den.
Jeg har tænkt og tror, at jeg har fundet en løsning på drilleriet.
Fortæl Bernie Clifford, at dit modermærke er lavet af chokolade -
- og at du derfor bliver chokoladeansvarlig i Himlen.
Det er løgn, og jeg kan ikke lide løgne -
- men i dette tilfælde kan en løgn gavne.
Gid jeg kunne blive chokoladeansvarlig -
- men det kan jeg jo ikke, fordi jeg er ateist.
Min nabo Ivy er også ateist. Hun siger ikke meget -
- men hun laver lækker suppe til mig om søndagen.
Hun er næsten blind, og nogle gange finder jeg hendes hår i suppen.
Jeg siger ikke noget, for doktor Bernard Hazelhof siger -
- at det ville være uhøfligt.
Her er en liste over det, jeg spiser til aften.
Mandag: Glicks kartoffel-knish. Tirsdag: Yiddels noodle kugels.
Onsdag: Kaptajn Salts fiskefingre. Torsdag: Yentls oste-blintz'er.
Og fredag: Kyllinge-nuggets.
Lørdag aften laver jeg mine egne opskrifter.
I sidste uge var det hamburger med dåsespaghetti.
Opskrifter er som matematiske ligninger.
Doktor Bernard Hazelhof siger, man ikke må veje mere end sit køleskab.
Og man må aldrig spise noget, der er større end ens hoved.
Jeg har engang spist en vandmelon, der var større end mit hoved.
Men ikke på en gang. Har du en idé til en slankekur?
Mine møder i Anonyme Grovædere virker vist ikke rigtig.
De gør mig tværtimod meget nervøs.
Tænk, om der fandtes en fedt-fe.
Hun skulle være som tandfeen -
- men bare suge ens fedt ud.
Ivy siger, at hun kun er en lille smule blind -
- men jeg tror, hun er meget blind. Hun burde få sig en stok -
- ligesom andre synshæmmede personer.
Hvis den var spids, kunne hun også samle affald.
Jeg vil skrive til borgmesteren og foreslå det.
Han bliver nok meget imponeret.
Ivy siger, at hun ikke har brug for en stok -
- fordi hun har en god lugtesans.
Hun siger, at hun kan finde mig med sammenhæftede øjne.
Hun siger, at jeg lugter af lakrids og gamle bøger.
Jeg synes, at hun lugter af hostemedicin...
...og urin.
Det har jeg aldrig sagt, for som doktor Bernard Hazelhof sagde -
- vil det også være uhøfligt.
Folk finder mig ofte taktløs og ubehøvlet.
Jeg forstår ikke, hvordan ærlighed kan være upassende.
Det er måske derfor, jeg ikke har nogen venner.
Altså bortset fra dig.
Et af mine tre mål i livet har været at få en rigtig ven.
De to andre er at få fingrene i alle Noblet-figurerne -
- og have chokolade nok til resten af livet.
Doktor Bernard Hazelhof siger, at det er godt at have nogle mål.
Men ikke sådan nogen dumme nogle som mine.
Jeg kan ikke finde på mere at fortælle dig.
Vær sød at skrive igen snart.
Din ven i Amerika, Max Jerry Horowitz.
P.s. Tag det ikke så tungt med dit manglende smil.
Min mund smiler aldrig, men det betyder ikke, at jeg ikke smiler...
...inde i hjernen.
P.p.s. Jeg vedlægger en frisbee -
- nogle chokolade-PopRocks, som skal spises til cola -
- og en illustration af en skildpadde fra National Geographic.
P.p.p.s. Vidste du, at skildpadder kan trække vejret gennem anus?
Kære Max. Da jeg fortalte Bernie Clifford -
- at jeg som chokoladeansvarlig i Himlen ville afvise ham -
- begyndte han at græde.
Jeg gemte også noget hundebæ i hans del af sandkassen.
Dine råd er gode, og jeg har fået et job med at dele reklamer ud -
- så jeg kan komme og besøge dig.
Hvor synd for dig, at du er fed. Mor siger, at jeg også er fed -
- og ender med at blive en rigtig matrone, hvilket vist er en kage.
Måske skulle man kun spise det, der begynder med dagens bogstav.
Om mandagen må man kun spise milkshakes -
- marshmallows og mayonnaise.
Til min fødselsdag bagte mor kage, og far gav mig et kamera.
Jeg håber, du kan lide billederne.
Det første er af Ethel, som har ædt lametta.
Det næste er af mig -
- efter at have spist chokolade-PopRocks med cola til.
Det næste er Len, der prøver på ikke at være bange for at gå ud -
- og overvinde sin egen homofobi.
Det næste er af far ude i skuret.
Og så et billede, hvor jeg fangede mor sovende -
- med rygestop-plaster på.
På det næste har min slinky sat sig fast i håret.
Så er der Sonny, da han havde gravet sin kone Cher op.
Og så til sidst et billede af min anden nabo.
Damian Popodopolous. Han er græker.
Han lugter af citronopvaskemiddel -
- og hans hud er glat som bagsiden af en ske.
Mor siger, han er en perker, der stammer -
- så han ikke engang kan sige sit eget efternavn.
Hun siger, man skal slå ham i nakken, så han spytter ordene ud.
Bare han og jeg kunne være forelskede -
- og lave sexing, som Katherine Ramsay fortalte mig om.
Det er, når to nøgne mennesker gnider sig mod hinanden for at lave børn.
Jeg kaldte hende løgner og sagde, hun ville brænde i Helvede -
- for børn kommer fra ølglas -
- eller æg lagt af kaniner og nonner og prostetuber.
Hun sagde, damer bliver bollet tykke og bager barnet i maven i to år -
- indtil de spytter det ud af deres vagi-nar sammen med dåsespaghetti.
Har du en kæreste eller nogen koner? Har du lavet sexing?
Det er snart valentinsdag, og jeg vil give Damian en gave -
- så han kan elske mig.
Kan du forklare kærlighed? Og hvordan jeg kan blive kærliget?
Igen førte Marys brev til ængstelse. Max vidste intet om kærlighed.
Den var lige så fremmed for ham som scuba-dykning.
Og han havde kun rædsomme erfaringer med den.
En valentinsdag havde han givet Zelda Glutnik en gave -
- som han var sikker på var passende.
KATTE-TERMOMETER
Den eneste partner, der havde varmet Max' seng -
- var varmedunken.
Romantik og kærlighed var et mystisk sprog, han helt havde opgivet.
Havde hun bare spurgt, hvordan en brødrister virker -
- eller bedt om en forklaring på kaosteorien.
Bare der dog fandtes en matematisk ligning for kærlighed.
Han blev ved med at spise... og tænke.
Men kærlighed var ikke som Max' Rubik-terning.
Den var uløselig, og resultatet var altid negativt.
Skrid, din mide!
Han følte kærlighed, men kunne ikke udtrykke den.
Dens logik var lige så fremmed for ham som en salatsandwich.
Stjernerne gav mere mening.
Enhed 12, er I ved Hubert Street?
Ængstelse og stress blev for meget.
Kærlighedens uransagelige veje vandt, og Max' hjerne gav op.
FED, RETARDERET MAND REDDET AF KRAN
Diagnosen lød på voldsom depression og fedme -
- og de næste otte måneder var han indlagt og sengeliggende.
De marinerede ham i en pillecocktail -
- og udførte de sædvanlige terapeutiske procedurer.
Imens undrede Mary sig og ventede.
Måske duede farvebåndet på Max' skrivemaskine ikke mere.
Måske var Amerika løbet tør for farvebånd.
Måske havde hans kæledyr ædt ham.
Måske var det hende.
Måske var hun for krævende, for kedelig eller for grim.
Fuld af vrede, forvirring og selvhad -
- forsøgte Mary at slette mindet om sin ven...
...for evigt.
OTTE MÅNEDER SENERE
DYREHANDEL ÅBEN
Max var rask igen, og atter var livet afbalanceret, trygt og symmetrisk.
Men Mary spøgte stadig i hans tanker.
Han havde lyst til at skrive -
- men frygtede samtidig at blive sindssyg igen.
Heldigvis var der jo altid hans ven mr. Ravioli.
Han var et meget mere sikkert valg.
Han spekulerede over, hvad Mary lavede lige nu.
Hun var langt fra tilfreds og kæmpede derudad helt alene -
- og gemte sine penge til en anden god gang.
Livet fortsatte som altid for Max, men selvom han gik efter stabilitet -
- var ulykken aldrig langt væk.
Heldigvis blev sigtelsen for manddrab frafaldet -
- fordi han blev betragtet som retarderet -
- og uden motiv til at dræbe en mimekunstner...
...modsat de fleste andre.
Herefter kølede han ned på anden vis, og alt blev atter normalt -
- indtil hans 48 års fødselsdag, hvor hans numre endelig blev udtrukket.
... New York Lotto med aftenens vindernumre.
Tre.
Fem.
Seks.
Ni.
Elleve.
Og tolv.
Max var fornuftig og havde købt chokolade til resten af livet -
- og hele Noblet-samlingen.
To af hans mål i livet var blevet til virkelighed.
Han havde stadig masser af penge og besluttede at give dem til Ivy -
- som også brugte dem yderst fornuftigt.
KAVIAR
TANDLÆGE PHILLIPA HULLER
"Børst en gang om ugen"
TARMSKYLNING
Indtil hendes egne numre blev udtrukket.
Ivy testamenterede alt til det lokale kattehjem -
- hvis ejer flyttede hendes venlige donation til sin egen bankkonto -
- sin kones nye bryster, en Ferrari og benzin nok til at nå til Mexico.
Selvom han havde opnået alt, hvad han ville i livet -
- følte Max stadig, at der manglede noget.
Mr. Ravioli slog bare ikke til længere -
- og virkede mere optaget af sine selvhjælpsbøger.
Mary havde givet Max smag for ægte venskab -
- og der var ingen sammenligning.
Hun savnede også ham, men sparede ikke op til at besøge ham mere.
Hun sparede op til noget helt andet.
"Væk kæmpen i dig selv."
En dag rejste mr. Ravioli sig, gik sin vej og kom aldrig tilbage.
Max spurgte doktor Hazelhof til råds.
Han sagde, at ægte venskab ses med hjertet og ikke med øjnene.
Og at det var på tide, han skrev til Mary og afslørede sit sande jeg -
- med vorter og det hele. Og det forstod Max.
Kære Mary Daisy Dinkle.
Der er noget, jeg må sige -
- og det vil forklare, hvorfor jeg ikke har skrevet.
Hver gang jeg fik brev fra dig, fik jeg et voldsomt angstanfald.
Da jeg for nylig var indlagt på et psykiatrisk hospital -
- sagde de, at jeg havde en ny sygdom, nemlig Aspergers syndrom.
En neurobiologisk, gennemgribende udviklingsforstyrrelse.
Jeg foretrækker at forkorte det til aspi.
Du får nu nogle typiske træk for en aspi.
1. Jeg finder verden meget forvirrende og kaotisk -
- fordi jeg er prosaisk og tænker meget logisk.
2. Jeg har svært ved at aflæse folks ansigtsudtryk.
Som barn lavede jeg en bog, der kunne hjælpe mig -
- når jeg var forvirret.
VRED - GLAD
Jeg har stadig svært ved at forstå nogle mennesker.
Ivy var svær at forstå på grund af sine rynker og kunstige øjenbryn.
3. Jeg skriver grimt, er overfølsom...
...klodset, og så bliver jeg frygtelig bekymret.
4. Jeg kan godt lide at løse problemer.
Ivy sagde, at det er en god ting.
Og så nummer 5. Jeg har svært ved at udtrykke følelser.
Doktor Bernard Hazelhof siger, at det er en fejl ved min hjerne -
- men at man en dag vil finde en kur mod min lidelse.
Jeg hader, når han siger sådan.
Jeg føler mig ikke vanfør, ufuldkommen -
- eller som en, der skal kureres. Jeg kan godt lide at være en aspi.
Andet ville være som at forsøge at ændre farven på mine øjne.
Men der er nu én ting, jeg ville ønske, jeg kunne ændre.
Jeg ville ønske, at jeg kunne græde rigtigt.
Jeg presser og presser, men intet... kommer ud.
Jeg græder, når jeg skærer løg, men det tæller ikke.
For øvrigt, kan du lide ordet kumquat?
Det er en frugt. Har du et ord, hvis lyd du godt kan lide? Min top-fem er:
Liniment, humlebi, Vladivostok -
- banan og testikel.
Jeg har også opfundet nogle nye ord.
Konvirret, hvilket vil sige konfus og forvirret på en gang.
Snidt, hvilket er en sammenblanding af sne og skidt.
Og mastager...
...som er maste grøntsager på bunden af posen.
Jeg har skrevet til Oxford Leksikons redaktion -
- og bedt dem optage mine ord.
De har ikke svaret mig.
Jeg skal nu til møde i Anonyme Grovædere.
Der er en kvinde, Marjorie Butterworth, som konvirrer mig.
Hun kysser mig -
- uden min tilladelse.
I aften gnider jeg armhulerne med løg for at afskrække hende.
Din ven i Amerika -
- Max Jerry Horowitz.
P.s. Jeg vedlægger nogle myrer overtrukket med chokolade.
P.p.s. Der er ikke sket så meget siden sidst -
- bortset fra en sigtelse for mord -
- min gevinst i lotto og Ivys død.
Mary var overstadig over, at Max endelig havde skrevet -
- og fik pludselig en genial idé.
MOD HÆMORIDER
TÅRER TIL MAX
Mary og Max' venskab var genoplivet -
- og tårerne var den bedste gave, han nogensinde havde fået.
Inde i Max' hoved smilede hans hjerne.
Lastet med bizar chokolade -
- fløj deres tykke breve hastigt frem og tilbage mellem kontinenterne.
Max lærte at læse brevene med varsomhed -
- og blev han den mindste smule anspændt -
- standsede han, tog sin medicin og dulmede nerverne.
Alle breve blev strøget, lamineret og arkiveret på et særligt sted -
- hvilket også var med til at dulme hans nerver.
Han nød at besvare hendes spørgsmål og løse hendes gåder.
"Kryber får, når det regner?"
"Hvorfor hiver gamle mænd deres bukser så højt op?"
"Får gæs gåsehud?" og "Hvorfor er navleuld altid blå?"
"Er der Nobletter i himlen?"
"Skylder taxichaufføren en penge, hvis han kører baglæns?"
Til gengæld nød Mary at høre om Max' fascinerende liv.
Om alle dem, han havde set smide affald...
...om hvordan den sidste Henrik var død...
...og hans nye kyllingeopskrifter.
De nærede hinanden, og mens Mary blev højere -
- blev Max bredere.
Og deres venskab blev stærkere end limen på Marys Nobletter.
Selvom Max fandt trøst i Mary -
- fandt han stadig resten af verden forvirrende.
Han forstod ikke, hvorfor han var mærkelig -
- når alle andre blev betragtet som normale.
SPYTNING FORBUDT
Mennesker var uendeligt ulogiske.
Hvorfor smed de mad væk, når børn sultede i Indien?
Hvorfor fældede de regnskovene, når de havde brug for ilten?
Og hvorfor lavede de busplaner, når busserne aldrig kom til tiden?
Han gav sin yndlingsfysiker ret. Der er kun to ting, der er uendelige:
Universet og menneskets dumhed.
Og for Mary, selvom Max gav hende en masse selvtillid...
...var verden langt fra perfekt.
Hun var som besat af kærligheden.
Klokken 16.59, den ottende i den ottende måned i 1988...
...fæstnede Noel Norman Dinkle sin sidste snor -
- og gik på pension efter 40 år og 40 millioner teposer.
For at fejre det ville han stoppe med at udstoppe fugle -
- og lede efter metaller i stedet for.
Trist nok blev det ikke en længerevarende hobby.
"Noel ligger nu under sorten muld fordi han langs havet søgte guld"
I sit testamente efterlod han Mary lidt penge -
- og hun valgte at studere psykiske forstyrrelser på universitetet -
- da hun meget gerne ville vide mere om sin ven.
Mary var lige så populær på universitetet som i skolen.
Damian gik der også. Han ville være sceneskuespiller.
- Hej... Mary. - Hej... Goddag.
Sikke en plet!
Hej, Damian. Din mors roser er bare for fede!
Tak... Mary. Mary, må jeg sige noget?
- Selvfølgelig, skatter. - Du... du har hundebæ på skoen.
Kære Max, jeg har været en stor idiot.
Jeg har spildt alle mine penge i stedet for at tage over til dig.
Jeg ved, at kærlighed forvirrer dig, så bare rolig -
- men der er vist ingen, der kan elske mig.
Jeg håber, du har det godt og kan lide chokoladecigaretterne.
Kærlig hilsen Mary.
De burde skamme Dem!
Kom her. Du må ikke tale med fremmede.
ELSK DIG SELV
Noels pludselige død fyldte Vera med anger og skyldfølelse.
Det håndterede hun på den eneste måde, hun kendte til.
KONSERVERINGSVÆSKE
FORMALDEHYD MEGET GIFTIGT
"Altid lystig og glad tog i sherry et dræbende bad"
ELSK DIG SELV
Kære Max, vores bryllup overgik alle mine forventninger -
- og lettede lidt på det hele efter et forfærdeligt år.
Alle gæsterne var Damians familie og venner, men jeg følte mig velkommen.
Damian er bare helt perfekt. Han syede sågar min brudekjole.
Vores bryllupsrejse gik til Mykonos, hans yndlingsø i Grækenland.
Jeg red på et æsel og fandt den perfekte gave til Len...
KYS MIG, JEG ER GRÆKER
...som stadig kæmper med sin agorafobi.
Damian og jeg er så ens.
Han har endda sin egen penneven på en fårefarm i New Zealand.
Mary... M... M... Mary. Mary!
Mary var ved at briste af selvfølelse.
Det var næsten ikke til at holde ud.
Hun brillerede på universitetet -
- og besluttede at kurere hele verden for sindssyge.
"Sindssygens historie!
"At lade som om man er normal" "Du er en morderisk galning"
Hun skrev speciale om Aspergers syndrom med Max som eksempel.
Professorerne var dybt imponerede -
- og hendes afhandlinger blev rost overalt.
Forlagene stod i kø for at udgive hendes unikke viden -
- og da hun fyldte 25, stod tusinder af bøger klar til forsendelse.
Kære Max. Jeg er så stolt af at sende dig første eksemplar -
- af min bog om din lidelse.
Jeg håber, vi en dag kan kurere den.
Endnu bedre er det, at jeg kan fejre det med dig om en uges tid.
Og du skal have halvdelen af honoraret.
Din trofaste ven Mary.
P.s. Jeg vedlægger nogle mandler med chokoladeovertræk.
Max tog ikke nyheden særlig pænt...
...slet ikke særlig pænt.
Kære Mary Daisy Dinkle.
Jeg har svært ved at udtrykke mig selv klart lige nu -
- så jeg laver en liste over mine følelser i intensitetsrækkefølge.
Såret, konvirret, forrådt -
- ubehag, sorg og åndenød.
Det sidste er ingen følelse, men jeg syntes, du skulle vide det.
Kufferten var pakket til New York, og Mary sagde farvel til Damian.
Så opstemt havde hun ikke været -
- siden hun fandt en Noblet i rendestenen.
Men hendes opstemthed smeltede snart væk som chokolade i solen.
MOUNT WAVERLEY PAPIRMØLLE
"Akademiker makulerer afhandling og karriere."
ANNIES SPIRITUS-LAGER
TANTE JOANS SHERRY FRA FAD
Mary sank langsomt hen i en pøl -
- af depression, selvhad og madsherry.
Den eneste kulør på livet var hendes elskede Damian -
- som kun var en armslængde væk, men lige så fjern som månen.
Hun mistede enhver interesse for verden -
- og den mistede enhver interesse i hende.
Og et grusomt genfærd fra fortiden begyndte at spøge.
Hun tilbragte sine aftener med at lave pomponer -
- og spise minut-nudler.
KONDENSERET MÆLK
UNDSKYLD
Hver dag gik Mary beslutsomt, skamfuldt -
- og ikke mindst håbefuldt ud til postkassen -
- for blot skuffet at skrumpe ind og slæbe sig tilbage igen.
FORÅRSKATALOG
Min kæreste Mary.
Når du læser dette, er jeg på vej til New Zealand og et nyt liv.
Du har nok ikke engang bemærket, at jeg pakkede min kuffert.
Jeg har forelsket mig i min penneven, Desmond -
- og jeg skal bo på hans fårefarm.
Det har været svært at se dig blive en skygge af den, jeg elskede.
Din forskning i sindssyge er beundringsværdig -
- men dit forsøg på at helbrede den er misforstået.
Du er ikke en magisk skønhedscreme -
- der kan fjerne verdens rynker.
Jeg elsker dig, Mary, men jeg elsker Desmond højere.
Jeg håber, vi en dag kan blive gode venner.
Din medfølende Damian.
HENKASTNING AF AFFALD BØDE: 500 DOLLARS
Kære borgmester Latterligani.
Mandag talte jeg 27 personer -
- der smed deres cigaretskod ulovligt.
Jeg vil anbefale, at bøden hæves til mindst en million dollars...
UNDSKYLD
BLÆKMÅLER TOM - FULD
BOGUSH'S SKRIVEMASKINE-ARTIKLER
ØKONOMISK RÅDGIVNING 50 CENTS
Undskyld.
Un... undskyld.
Kære Mary.
Jeg sender dig hermed hele min Noblet-samling -
- som tegn på, at jeg tilgiver dig.
Din bog fik mine følelser til at...
"Ansigtsudtryk"
VRED - GLAD
SMÅPENGE (eller en nyre)
Geh gesunderheit.
På vej hjem satte han sig ned for at tælle stjerner.
Han følte sig hel.
Verden var i ligevægt igen.
VALIUM - MRS. VERA DINKLE "Tag to ved behov."
Dengang jeg var et barn endnu
spurgte jeg altid
hvad sker engang
får jeg mon lykke?
bli'r jeg mon rig?
svaret var denne sang
que sera sera
de ting, der skal ske, vil ske
din fremtid kan ingen se
que sera sera
Len blev hendes redning. Efter 45 år -
- overvandt han endelig sin agorafobi.
Idiot!
Kære Mary. Jeg sender dig hele min Noblet-samling -
- som tegn på, at jeg tilgiver dig.
Din bog fik mine følelser til at snurre rundt som i en tørretumbler.
De smadrede ind i hinanden.
Det gjorde lige så ondt, som da jeg klipsede min mund sammen som lille.
Jeg tilgiver dig, fordi du ikke er fuldkommen.
Du er ufuldkommen.
Og det er jeg også.
Alle er ufuldkomne, også manden, der smider affald uden for mit hus.
Da jeg var ung, drømte jeg om at være alt andet end mig selv.
Doktor Bernard Hazelhof sagde -
- at jeg måtte lære at leve med mig selv, hvis jeg boede på en øde ø.
Kun mig og kokosnødderne.
Jeg ville blive nødt til at acceptere mig selv med vorter og det hele.
Vi vælger ikke selv vores vorter. De er en del af os -
- og vi må lære at leve med dem.
Men vi kan i det mindste selv vælge vores venner.
Og jeg er glad for, at jeg har valgt dig.
Doktor Bernard Hazelhof sagde også -
- at alles liv er som et meget langt fortov.
Nogle har en fin belægning, mens andre, som mit -
- har revner, bananskræller og cigaretskod.
Dit fortov er ligesom mit -
- men nok uden helt så mange revner.
Jeg håber, at vores fortove en dag vil mødes -
- så vi kan dele en dåse kondenseret mælk.
Du er min bedste ven.
Du er min eneste ven.
Din amerikanske penneven, Max Jerry Horowitz.
P.s. Jeg har fået det perfekte job inden for forbrugerundersøgelser.
Jeg skal udelukkende spise ting og sætte flueben og krydser.
ET ÅR SENERE
"Behold dine penge. Jeg vil have forandring."
Max...
Max!
Max?
Hallo...
Max, det er os. Nu er vi her.
Max...
Max var sovet fredeligt ind den morgen -
- efter at have drukket sin sidste dåse kondenseret mælk.
"Ansigtsudtryk"
TÅRER TIL MAX
Du er min bedste ven.
Du er min eneste ven.
Han lugtede af lakrids og gamle bøger, tænkte hun ved sig selv -
- mens tårerne piblede ud af hendes øjne -
- der havde samme farve som mudrede vandpytter.
"Gud gav os slægtninge, men gudskelov -
- vælger vi selv vores venner." Ethel Mumford
Danske tekster: Mette Holm Miracle Film